אנחנו לא מדברים עליו, אנחנו חיים לצידו, לרוב מכחישים אותו ואז נכנעים לו. אבל עכשיו כבר אי אפשר להתעלם. זה בן ה-20 שראה זוועות בעוטף ולא יכול היה יותר, זה חבר פייסבוק שקרוב משפחתו נרצח, החליט שמספיק ורק הרמיזות הדקות במודעת האבל המצמיתה שהופיעה בפרופיל שלו כיוונו שעכשיו הוא סוף סוף מצא שלווה ואז הבנת באיזה גיהנום הוא היה מאז. עוד ועוד ידיעות כאלו מגיעות אלינו מבין החרכים של הוילונות האטומים של התודעה שלנו. עוד חייל ועוד קרוב משפחה ועוד אבא ועוד סבא ועוד אמא. ורובם, לא בחדשות כי אנחנו לא רוצים חדשות כאלו. ורובם לא בסטטסטיקה כי אין אחת כזו. וזה כבר לא זרם, ...
אנחנו לא מדברים עליו, אנחנו חיים לצידו, לרוב מכחישים אותו ואז נכנעים לו. אבל עכשיו כבר אי אפשר להתעלם. זה בן ה-20
כשאני נפגשת עם מטופל ילד(ה) בפעם הראשונה, ההתרגשות בשיאה. לרוב אני כבר יודעת כמה פרטים עליו, דרך ההורים (או גוף
מעיין, ילד בן 12, בטיפול קבוצתי עם עוד חמישה ילדים, שני פסיכולוגים ושמונה כריות. טיפול בשידור חי. באופן נדיר, אנח
1. סיזיפוס בסך הכל רצה לעשות מעשה טוב אבל ממתי לעשות טוב תמיד נגמר טוב בעיקר כשמסתכסכים עם המלך? לכן, כאשר סיזיפ
עד לפני שלושה שבועות דניאל חי בעולם הכי מוזר בעולם. עולם עם שפה מוזרה, כללים מוזרים והכי גרוע, אנשים מוזרים. הו
משחק המבוך (corridor) הוא אחד מהמשחקים שאני הכי נהנה לשחק עמו עם מטופלים בקליניקה. לפעמים אני חוטא לשפה הדינמית הט
לאחר אבחנת האוטיזם פונים אלינו הורים רבים ושואלים כיצד ניתן ללמוד על כך. לשמחתנו, בשנים האחרונות יש הרבה דרכי
עשרה דברים (שאולי) רציתם לשאול על אילמות סלקטיבית (Selective Mutism) הילד שלי אינו מוציא מילה בגן אבל כשהוא בבית הוא מד
"שאלתי את הבן שלי מה הוא עושה אצלך בטיפול והוא אמר ששיחקתם טאקי. שאלתי אם גם דיברתם והוא אמר שלא. מה זאת אומר